Kalder alle vogne...
Gennemsøger stuen.
Gennemsøger overetagen.
Værelset mod vest ligner et klasseværelse.
Der er skriveborde og en tavle.
Ingen mennesker.
Kommissær, vi har fundet noget andet.
Luk kun kriminalteknikerne ind.
- Forstået. - Kommissær.
Køkken og badeværelse er fyldt med rester. Kom med.
Hvad er det?
Det ligner marineret fisk.
Ansjoser.
Kommissær, salgslisten, de stjal på apoteket i Palomeque.
- Den lå i en skuffe. - Satans.
Personen, der hjælper dem udefra, var her.
For mindre end 30 timer siden.
Sæt overvågning op ved alle nærliggende veje.
Spær alle veje inden for 10 km radius.
Mistænkte er måske tæt på.
Modtaget, vi er i gang og informerer trafikkontoret.
Kommissæren begyndte at udskille adrenalin og kortisol.
Hendes hjerterytme og blodtryk steg
som en løvindes lige før jagten på en gazelle.
Hun var begejstret, og hun følte sit bytte nærme sig.
Vi har otte forskellige fingeraftryk. Vi har et match på et af dem.
Det tilhører Silene Oliveira, alias "Tokyo".
Raquel kunne ikke lade være at tænke...
...om de spor faktisk ledte til noget...
...eller om de var endnu en blindgyde.
Det giver ingen mening.
Raquel havde ret.
For Professoren havde omhyggeligt planlagt at føre politiet til Toledo
og efterladt et oplagt gerningssted
fyldt med dna uden relevans for røveriet.
Men hans plan var ikke at tage tilbage
og plante fingeraftryk fra dem, politiet havde identificeret.
Berlin, Rio... og mig.
Og at vildlede dem med ansjoser og apotekets salgsliste.
Han ville føre Murillo på vildspor,
så hun spildte mindst tre dage.
Tre meget produktive dage for os,
da vi printede otte millioner sedler i timen.
Specielt med gidslernes hjælp.
De skal tælles på en halv time, okay?
Hvad er der galt? Vågn op. Se, alle andre smiler.
Kom så i sving! Der er værdighed i at arbejde!
Som medskyldige håbede de at modtage en million euro med posten en dag.
Du kommer med mig!
Noget var galt.
Der var ikke noget, som de ikke allerede vidste.
Det, som skulle tage dem tre dage, tog kun kommissæren 50 minutter.
Suárez. Ring til Alberto, og få ham herover hurtigt.
Alberto, din eksmand?
Han er den bedste kriminaltekniker. Ring til ham.
Kalder hovedkvarteret. Operationsenhed 315 i Toledo.
Kommissær Murillo vil tilkalde kommissær Vicuña fra kriminalteknisk.
Raquel, det er Julia, Paulas lærer.
Jeg vil bare fortælle, at Paulas far
hentede hende fra skole til frokost. Et familieanliggende?
Jeg vil gerne møde dig.
Det er ikke Paula. Hun klarer sig fint.
Men hendes far har inviteret mig på kaffe efter skole...
Jeg ved ikke helt, hvordan jeg skal takle det.
- Du må ikke være her. - Jeg kender kommissæren.
Raquel.
- Salva. - Jeg beklager. Jeg ville bare sige farvel.
- Undskyld rodet. - Nej. Du arbejder. Intet problem.
Det er okay.
Jeg tager vejen, vi kom fra, og finder en bus til Madrid.
Vent. Suárez.
Er der en bil på vej til Madrid?
Første læs beviser kører om en halv time.
Jeg vil ikke være til besvær. Jeg tager bussen.
Hovedvejen er ned ad den vej og til højre.
- Jeg husker et stoppested. - Ja...
Det er helt okay. En af os giver dig et lift.
Okay.
80 TIMER INDE I KUPPET
Det er tid.
Den er et minut i seks.
Omstændighederne taget i betragtning
ved du, hvor du kan stikke din britiske punktlighed hen.
Tredje ubesvarede opkald.
Det er 18 timer uden nyt fra Professoren.
Vi ved, hvad det betyder.
KONTROLOPKALD
Vi har kontrolopkald hver sjette time.
- Hvad sker der, hvis ikke du ringer? - Eller hvis du ikke svarer?
Hvis der sker noget, så venter I på næste opkald,
indtil vi har gennemgået en cyklus. 24 timer.
Og hvis ikke vi har fået kontakt med dig i 24 timer?
Så betyder det næsten med sikkerhed...
...at jeg er blevet anholdt og afhørt.
Vi ved heller ikke noget om politiet.
Jeg er sikker på, der foregår noget udenfor. Hvad gør vi?
Tja...
Vi har stadig et opkald tilbage i cyklussen.
- Klokken 24:00. - Hvilken cyklus?
- Den fandens cyklus. - Denver, slap af.
Professoren må være ved at ordne de løse ender.
Der er ikke noget at bekymre sig om... endnu.
Vi fortsætter med at holde øje med gidslerne og trykke sedler.
- Jeg tager en pause. - Hvad gør du?!
Vi er fanget i det her rod,
- og du vil bare kneppe? - Tokyo, helt ærligt.
- Hvad? - Der er ingen grund til at være vulgær.
For det første klæder det dig ikke, for det andet...
...hvis jeg kunne vælge
en af jer som partner på den måde,
ville det være dig.
Hvad skete der med "grib dagen"?
Planen gik i fucking fisk. Det er, hvad der skete.
Måske er du ligeglad, fordi du er uhelbredeligt syg,
men jeg er ikke ligeglad.
- Jeg går nu. - Din djævel.
- Endnu en. - Du knepper rent faktisk et gidsel.
Hvem er det? Den stakkels pige, som render rundt som din sekretær?
Ikke "stakkels pige". Hun hedder Ariadna,
Nairobi. Og ja, vi har noget.
Da vi kom her, rystede Ariadna
på en måde, jeg genkendte. Hendes...
...skrøbelighed og mildhed vækkede noget i mig.
Sikke en omgang pis!
Der er ikke noget mere foragteligt end at kneppe et gidsel.
At være sammen med et gidsel er da ikke så slemt?
Hvad er der galt?
Jeg kan beskyldes for meget, men ikke at kneppe med en pistol for hovedet.
Denver.
Nej.
Hvad? Det passer. Jeg er også i et forhold.
Med Mónica Gaztambide.
- Hvad siger du? - At jeg reddede hende.
Hun kyssede mig. Jeg tvang hende ikke til noget. Det var kærlighed.
Hvad mener du med "kærlighed"? Din idiot!
- Har du hørt om Stockholmsyndromet? - Nej. Det har jeg ikke.
Men hvis hun har et syndrom, kommer vi igennem det.
Nej! I kommer ikke igennem det sammen, for du er skyld i det!
Stockholmsyndromet er, når et gidsel har følelser for sin kidnapper.
Hun er meget bange!
Men du er fucking uvidende, og du tror, at det er kærlighed.
- Hvad fanden er der galt med jer? - Det er nok!
Ingen af os er superkløgtige.
Vi kan ikke skændes indbyrdes.
- Vi står i en krise. - Nej,
men den kommer, hvis ikke Professoren ringer inden seks timer.
Derefter tager vi Tjernobyl-planen.
Det har Professoren ikke sagt noget om. Hvad er Tjernobyl-planen?
Det finder du aldrig ud af, om alt går godt.
Så lad os være tålmodige.
Okay?
Hvis I vil undskylde mig, må jeg klare tankerne.
Salva, synes du, jeg skal forlade sagen?
Sige, jeg ikke er rask og tager orlov.
Give op.
- Det er ret personligt. - Det er derfor, jeg spørger.
Vi har haft sex. Du kender allerede min mor.
Det er da et spørgsmål,
som kun du kan svare på. Du ved, hvordan du har det.
Jeg føler, at det her er større end mig.
- Sætter de en anden i mit sted... - Gør det ikke.
Hvis du leder sagen,
er det, fordi der ikke er nogen bedre til det.
Jeg ved ikke... I teltet...
...da jeg talte med Professoren, som jeg forhandlede med...
...følte jeg mig nyttig.
Selv da jeg svarede på spørgsmål som "hvad har du på?"
"Hvad har du på?"
Men jeg ved det ikke. Her føler jeg...
At han er stærkere end mig. Jeg kan ikke slå ham.
Jeg ved det ikke. Se. Alle de folk arbejder.
30 fra kriminalteknisk. Jeg ved ikke, hvilken vej jeg skal gå.
Jeg føler mig fortabt.
Undskyld. Det må være sent for dig.
Nej, nej. Slet ikke.
Kommissær Murillo, kommissær Vicuña er ankommet.
Vil du tage med mig?
Selvfølgelig.
Hej, Raquel.
Tak, fordi du ringer. Det var professionelt af dig.
Hvordan har Ángel det?
Stadig i koma. Intet nyt der.
Det her er Salva. En af mine venner.
Mere min nuværende partner.
Salva.
Kommissær Alberto Vicuña.
Salvador...
Martin. Salvador Martin.
Goddag.
Godt, at du er sammen med Raquel.
Jeg vil ikke forstyrre. Og du vil ikke opdage, at jeg er her.
Hvad er det?
460.000 euro.
Hvis vi bliver fanget. Til en ny start, når vi kommer ud af fængsel.
Jeg vil gemme dem her. Bag vores flise.
Jeg laver et hul med en sav og forsegler det igen.
Om et par år kommer vi tilbage og køber en lejlighed i La Manga.
Hvis euroen stadig findes som valuta.
Pis, du har ret.
Hør.
Du begynder ikke at slå op igen, vel?
Vent, til vi bliver anholdt. Gør det i et brev eller sådan.
Hør på mig.
Det bliver meget slemt.
Og jeg vil ikke sidde og se på.
- Jeg går ud med fuld styrke. - Ja.
Men det gør du ikke.
Jeg må bede dig om en tjeneste.
Når festen starter... så meld dig selv.
Vift med et hvidt flag, og overgiv dig.
Det gør tingene nemmere, når det bliver kompliceret.
Når det bliver kompliceret, er jeg sammen med dig.
Når festen starter, er jeg sammen med dig.
Ligegyldigt risikoen.
Og ved du hvad?
Jeg vifter kun med det hvide flag, når Real Madrid vinder.
Okay.
Så hvad siger du til at kneppe?
Okay. Passer det dårligt nu?
Tid til fest så?
Tid til fest.
Kom så.
Kendte du til det syndrom?
Stockholmsyndromet? Ja, jeg har hørt om det.
Jeg har aldrig tvunget hende, far.
Jeg gav hende mad, og hun lagde armene om mig.
Hun prøvede at kysse mig og ville ikke give slip.
Jeg sværger, at vi kyssede for alvor. Jeg dansede endda for hende.
Se på hende.
Hvornår har du haft sådan en kæreste?
Tja, jeg havde Vane.
- Vane? - Vane var pæn.
Vane var hverken pæn, klog eller god.
I kom fra samme verden og havde ting til fælles...
Og hvilken verden er det?
En lorteverden, ikke?
Se på hende.
Se på hende!
For det første er hun tjenestemand. Så hun har studeret meget.
For det andet var hendes ekskæreste direktør
for den spanske nationalbank.
Og hun er utroligt smuk og dannet.
Hun er for god til dig.
Hun er Champions League, og vi er mere...
- ...bunden af fjerde division. - Okay, det er nok.
Jeg er med!
Jeg er en taber. Jeg skal tænke som en taber.
Og jeg skal drømme som en taber. Fint.
Rør jer ikke!
Hun sagde: Rør jer ikke!
Hænderne på hovedet.
Hej!
Hvad foregår der?
Det her er meget underligt, og ingen ringer.
Så hvis de har planlagt
at skyde os alle, så finder vi ud af det på tv. Ikke?
Det er okay.
Mónica Gaztambide, det er din tur.
Ved første undersøgelse fandt vi spor fra otte personer.
Der er dna på cigaretskod, tyggegummi, tandstikker og yoghurt.
Mere end 100 beviser, og der kommer flere.
Det ser ud, som om de skrev planen på tavlen.
Vi prøver at rekonstruere det.
Efterlod de deres plan på skrift?
Tja...
Det er spørgsmålet.
Om det er et planlagt gerningssted eller et dovent forsøg på at slette beviser.
De kom ind i nationalbanken,
så de mangler nok ikke fokus eller intelligens.
Intet af det er noget værd.
Ángel ved mere med de fingeraftryk, han fandt.
Fingeraftryk?
Har han ikke fortalt det? Han fandt en teske.
På den fandt vi de samme fingeraftryk som i politibilen.
Ángel fandt nogen fra gruppen eller var tæt på det.
Er der noget nyttigt her, ved jeg, hvor vi finder det.
Alt, de virkelig ville destruere, har de brændt herinde.
Det er den sikreste måde at destruere noget på, uden nogen ved det.
Men der er kun aske derinde.
Aske, som plejede at være træ og kul,
men også dokumenter og fotografier,
papirer, der mister næsten alt, når de bliver brændt.
Ilden laver en varm røgstribe,
som fører papirpartiklerne gennem skorstenen.
Nogle gange hænger de partikler fast på en ru mursten.
Er der noget af værdi, er det derinde.
Lad os komme i gang.
Gandia, find brillerne og det infrarøde kamera.
Kom nu. Jeg skal skynde mig. Flyt dig.
Ind med dig.
Kom i sving.
Vend dig.
- Du er seriøs i dag. - Nej.
- Du får mig til at spilde det her. - Ja. Du spilder det.
- Jeg mener det, Mónica. - Hvad er der galt?
Er vi nået igennem vores 60 timers kærlighed?
Du er gidsel, og jeg er gidseltager.
Så vi må se, når det er slut, og vi kommer ud.
Hvad?
Hvad er der galt? Kom her.
Hvad fortæller du ikke?
Måske har du ikke set det, fordi du er her mod din vilje...
...men du har et syndrom.
- Hvilket syndrom? - Stockholmsyndromet.
Du falder for den satan, der holder dig som gidsel.
Du er ved at blive skør og behandler mig som din kæreste.
- Lægerne siger, det er psykologisk. - Hør.
- Det er noget værre vrøvl. - Selvfølgelig siger du det,
- når du har syndromet. - Sådan er det ikke.
Hvad, hvis vi bare havde mødtes?
Hvad, hvis jeg havde mødt dig på en bar?
Ville du have lagt mærke til mig?
Sig sandheden. Det tror jeg ikke.
Så er det det.
Du går din vej.
Jeg går min.
Og det er det.
Vent.
Føler du noget for mig?
- Jeg har ikke et syndrom, Mónica. - Denver.
Føler du noget?
Ja.
Men det, jeg føler, er ægte. Det er ikke på grund af Stockholm.
Jeg kan ikke lade dig blive skør.
Det kan jeg ikke. Det kan jeg ikke gøre mod dig.
Hvad tænker du på?
Jeg vil vide alt om dig.
Hver dag du har levet.
Hvert smil, hver tåre.
Hvert lykkeligt øjeblik.
Du er et vidunderligt mysterium for mig.
For eksempel...
Lad os se. Dit første kys.
Husker du, hvem det var med?
Hvad var hans navn?
Raul.
Raul må have følt sig som en heldig mand.
Som Neil Armstrong, der gik på månen.
Første gange er specielle.
Unikke.
Men de sidste er uden sammenligning og uvurderlige.
Men det ved folk normalt ikke.
Jeg har seks måneder tilbage at leve i.
Eller fire.
Måske endda færre.
Og en af de få ting...
...som jeg virkelig går op i nu...
Ved du, hvad det er?
At vide, at jeg vil leve herinde.
I dit sind.
For altid.
Inde i dette smukke hoved.
Der er sket noget. Noget seriøst.
Undskyld, hvor er betjentene, der skulle til Madrid?
Det ser ikke ud til, at nogen kører nu.
Så går jeg ned ad hovedgaden. Må jeg sige farvel til kommissæren?
Kom med mig.
Er du sikker på, du vil gøre det der? Måske skulle du tage det hele med dig.
Nej.
Efter i morgen er det ikke mere minder, da er de kun...
...beviser mod nogen med en arrestordre.
Og nostalgi kan være forførende.
Det er svært at give slip på minder, fordi vi tror...
...at de i virkeligheden er lykkelige minder, men...
...det er de ikke.
Det, vi skal i morgen, kræver, at vi tænker på nutiden.
Ikke fortiden.
Det var din far.
Bankrøver Jesus Marquina dør efter skudveksling ved bank.
Det er alt, der betyder noget.
Vi gør det for ham.
Mere end 50 tropper flyttede til Toledo-ejendommen,
inklusive chefkommissæren, chefen for specialoperationer
og agenter fra kriminalteknisk afdeling, som fortsat arbejder i huset,
der ifølge kilder kunne være stedet,
- hvor røverne planlagde deres kup. - Professoren er anholdt.
Pis, de afhører ham ved huset i Toledo.
Selvom dommeren bad om lukkede døre, har politiet
måske fundet beviser, som bekræfter tilstedeværelsen
af mindst tre...
Satans!
Lort!
De stoppede signalet.
- Vi er på den. - Vi må ikke finde ud af det.
Og det betyder, at de kommer ind.
Vi kan sidde og vente i fem timer
eller starte Tjernobyl-planen, hvilket lyder bedre.
Tjernobyl-planen er til desperate tider.
Det her er ikke det mest desperate for os, er det?
Husk på, at det er en plan, hvor I mister alle pengene.
Jeg nærer intet ønske om at opgive dem. Gør du?
Vil du opgive alt, du har arbejdet så hårdt for, Tokyo?
De har Professoren.
Der er ingen tunnel, fordi politiet
venter på os. Vi er fucking fanget!
Professoren ringer til os inden fem timer. Jeg tror stadig på ham.
Jeg er faktisk ikke fan af demokrati,
men jeg synes, vi stemmer. Hvem tror stadig på Professoren?
Helsinki?
Jeg tror på Professoren.
Rio.
Jeg tror på det, jeg ser.
Det, jeg ser, er, at vi ikke kan regne med Professoren.
Jeg holder med Tokyo.
Moskva.
Jeg kom med under et sæt regler, og reglerne er ikke blevet brudt.
Jeg stoler på Professoren.
Denver.
Jeg stemmer for, at vi kommer ud herfra.
Det der multimillionær passer ikke til mig.
Okay, Denver.
Tre mod tre.
Nairobi, du afgør det.
Du bestemmer.
Jeg har en god grund
til at være med Professoren, og medmindre han er død,
tror jeg altid på ham.
Jeg holder med Berlin.
Raquel.
Undskyld, jeg forstyrrer dig,
- men det er ved at være sent, og... - Jeg tager det til Canillas.
Jeg ville bare fange bussen til Madrid.
- Jeg kan give ham et lift. - Hvad?
Det fungerer for mig.
Kom så.
Døm ham ikke.
Helsinki gjorde, hvad han var nødt til. Det, soldater gør i krig.
Det, vi gør med dyr for at stoppe deres lidelser.
Ikke af had, men af barmhjertighed.
Læg våbnet.
Jeg gjorde også, hvad jeg var nødt til.
Ikke af had, men af medlidenhed.
Og det er jo normalt at kæmpe for overlevelse.
Tekster af: Heidi Jette Hoff